A teď můj příteli,
jsem k službám.
Trpělivost, vychutnej si to.
Pomsta se nesmí uspěchat.
Pospěšte a jestli se ožením, doporučím vás, pane.
Můj pane...
A kdo je, smím-li se ptát, vaše nastávající, pane?
Má schovanka. Krásná jako poupátko.
Krásná jako její matka.
Co?
Cože?
Nic, pane. Nic.
Můžeme pokračovat?
Krásné ženy,
fascinující,
upíjející kávu,
tančící. Krásné ženy
jsou zázrak.
Krásné ženy.
Když sedí v okně, nebo stojí na schodech.
Něco v nich projasní náladu.
Krásné ženy...
Jejich siluety...
Zůstanou ve vás,
...zářící.
Zůstanou navždy...
Lehce dýchající...
Krásné ženy...
Když sfouknou svíčku,
češou si vlasy.
- I když odejdou... - I když odejdou a zmizí...
...tak nějakým způsobem zůstanou...
- ... jsou tady. Jsou tady. - ...tady s vámi, s vámi.
- Krásné ženy v zrcadlech. - V zahradách...
- Když píšou dopisy... - Když trhají květiny...
- Když pozorují počasí. - Jak přimějí muže zpívat!
Důkaz nebes i za života.
Krásné ženy, pane.
Krásné ženy, ano!
Krásné ženy, ach!
Krásné ženy, krásné ženy, krásné ženy...
Pane Todde! Mluvil jsem s Johannou a ona řekla, že se mnou dnes v noci odejde.
Ty...
V skutku existuje nějaká vyšší síla, která mě varovala včas.
Johanna uteče s tebou?
Postarám se, abys ty nebo jakýkoli jiný muž na ni už nikdy nepohlédl.
A ty, holiči,
je víc než zřejmé, v čí společnosti se držíš.
Tak jim dobře služ a udržuj si jejich přízeň, protože mou mít nebudeš.
- Pane Todde, musíte mi pomoci. - Jdi.
Pane Todde, prosím.
Ven.
Pane Todde...
Ven!
Tolik křiku a pobíhání kolem. Co se stalo?
Už jsem ho měl.
Vrazil sem ten námořník, to vím. A pak jsem je viděla běžet ze schodů.
Měl jsem ho!
Jeho hrdlo bylo holé pod mýma rukama.
Ale, drahoušku. Uklidněte se.
Ne! Měl jsem ho!
Jeho hrdlo bylo tady a teď už nikdy nepřijde.
Klidně. Tiše, lásko, tiše. Říkám...
- Kdy? - Kam spěcháte?
Proč jsem jen čekal? Říkala jste, ať počkám.
A on už teď znovu nepřijde.
Na světě je díra jako velký černý hrob
a je plná lidí, co jsou plní hoven.
A je obydlena havětí z celého světa.
Ale ne na dlouho...
Všichni si zaslouží zemřít.
Řeknu vám proč, paní Lovett, řeknu vám proč.
Protože v celém lidstvu, paní Lovett,
jsou dva druhy lidí a jenom tyhle dva.
Jeden, který zůstává tam, kam patří,
a druhý s nohou v obličeji někoho jiného.
Podívejte se na mě, paní Lovett, podívejte se na sebe.
Všichni si zasloužíme zemřít.
I vy, paní Lovett.
A taky já.
Protože životy špatných lidí by měly být krátké.
A pro zbytek z nás bude smrt vysvobozením.
Všichni si zasloužíme zemřít.
A já nikdy neuvidím Johannu.
Nikdy neobejmu svou holčičku. Konec!
Tak dobře! Vy, pane...
co takhle oholit?
Přijďte a navštivte svého dobrého přítele Sweeneyho.
Vy, pane. Vy jste také vítán do hrobu. Já se pomstím.
Já budu spasen.
Kdo, pane?
Vy, pane? V křesle nikdo není. No tak.
Sweeney čeká. Chci vás, vy pijavice.
Vy, pane. Kdokoli!
Pánové, nestyďte se. Jeden člověk, ani deset lidí,
ani stovka si mě neusmíří. Já vás dostanu!
A já ho dostanu, i když se mi vysmívá.
Mezitím budu cvičit na nepoctivých hrdlech.
A má Lucy leží v popelu
a už nikdy znovu neuvidím svou holčičku.
Ale práce čeká!
Konečně jsem naživu! A jsem plný radosti!
To je všechno moc hezké, ale co uděláme s ním?
Haló...
Slyšíte mě?
No tak.
To je k ničemu.
Sedněte si.
Tady, vypijte to.
Takže, nahoře máme plesnivějící tělo.
Co chcete, abychom s tím udělali?
Počkat až do tmy, vzít ho na nějaké tajné místo a pohřbít ho.
Ach ano, to samozřejmě můžeme.
Předpokládám, že má nějaké příbuzné, kteří sem přijdou strkat nos a hledat ho.
Zdá se to jako škoda.
Škoda?
Zdá se to jako plýtvání.
Tak pěkná, baculatá postava.
Jak že se jmenuje. Jmenoval...
Jmenovával, jmenoval.
To už nejde zjistit.
Obchod potřebuje vzpruhu.
Dluhy musí být smazány.
Považujte to za šetrnost.
Za dar.
Jestli jste to pochopil.
Zdá se to být strašné plýtvání.
Myslím...
S cenou masa, co to je?
Když ho dostanete, jestli vám to dojde...
Pochopil jste.
Takže třeba paní Mooney má obchod s koláči.
Obchody nešly nikdy lépe, než když vařila jen kočky a toasty.
A kočka vystačí tak na šest, nejvýš sedm.
A jsem si jistá, že se chutí nemohou rovnat.
- Paní Lovett, jaký okouzlující názor. - To tedy je.
- Praktický, ale nevhodný. - Zdá se to být škoda.
Paní Lovett, jak jsem bez vás mohl po všechny ty roky žít, to nevím.
- Přemýšlejte o tom. - Jak rozkošné.
- Další pánové budou chodit na holení. - A také nevystopovatelné.
- Myslete na všechny ty koláče. - Jak uvážlivé, jak nevšední.
Jaký je zvuk světa tam venku?
Jaký, pane Todde? Jaký, pane Todde? Jaký je ten zvuk?
Ty křupavé zvuky prostupující vzduch.
Ano, pane Todde. Ano, pane Todde. Ano, všude kolem.
To jsou lidé požírající jiné lidi, má drahá.
A kdo jsme my, abychom to odmítali?
Toto jsou zoufalé časy, paní Lovett.
A jsou vyžadovány zoufalé prostředky.
Tady to máme.
Horký, rovnou z pece.
Co to je?
To je kněz. Dejte si trochu kněze.
Je dobrý?
Pane, je moc dobrý, při nejmenším.
A navíc nepáchají tělesné hříchy, takže jsou celkem čerství.
Strašně moc tuku.
Jenom tam, kde sedí.
A nemáte básníka nebo něco jako tohle?
Ne. S básníkem je problém, že nepoznáte, jestli už je mrtvý
Zkuste kněze.
Právník je celkem dobrý.
Jestli je dobrá cena.
Objednejte si něco jiného. Nikdo by to neměl spolknout dvakrát.
A něco hubeného?
No, jestli jste Brit a loajální, tak by vám mohl chutnat
muž z královského námořnictva. A ty jsou čistí.
Ovšem chutnají po tom, kde byli.
A co ten statkář nad ohněm?
Božínku, ne, pane. když se podíváte lépe, zjistíte, že je to hokynář.
Vypadá silnější, spíš jako vikář.
Ne, musí to být hokynář. Je zelený.
Historie světa, má lásko...
Zachránila spoustu hrobů. Udělala hodně protekce.
...je o tom, že ti dole slouží těm nahoře.
Každý se holí, takže by mělo být dost příchutí.
Jak krásné je jednou vědět,
že ti, co jsou nahoře, budou sloužit těm dole.
Co je tohle?
To je hejsek.
Nejlepší v obchodě.
Nebo máme pastýřské koláče opepřené opravdovým pastýřem.
A tady jsem právě začala.
Je to politik tak mastný, že ho podáváme s ubrouskem.
Dejte ho do housky.
Nikdy nevíte, jestli vyběhne.
Zkuste mnicha, smažený je sušší.
Ne, církev je opravdu obyčejná a moučnatá.
Tak herce, je pevnější.
Ten je vždycky převařený.
Přijdu znovu, až budete mít na jídelním lístku soudce.
Jsme vůči světu laskaví.
Ano, ano, já vím, má lásko.
Vezmeme tolik zákazníků, kolik jen přijde.
Ty urozené i prosté, má lásko.
Nebudeme diskriminovat velké ani malé, obsloužíme kohokoli,
obsloužíme kohokoli, obsloužíme úplně kohokoli.
Takže je to pravda.
Pane, džentlmen klepe, než vstoupí do pokoje dámy.
To je pravda. Ale já nevidím žádnou dámu.
Říkal jsem si, že ten námořník lže.
Že by mě moje Johanna nikdy nezradila. Nikdy by mi tak neublížila.
Pane, já toto místo opustím.
Myslím si, že je to jedině vhodné.
Když už vám má přítomnost není vhod,
měli bychom vám zajistit jiné ubytování.
Až do teď jsem tě šetřil.
Ale nevděčné dítě zlomilo mé srdce.
Až se naučíte ocenit, co máte, možná se znovu uvidíme.
Do té doby...
myslete na svůj hřích.
Ne!
Ne, prosím!
Johanno!
Kam ji vezete? Řekněte mi to, nebo přísahám, že...
Zabiješ mě, chlapče? Tady stojím!
Johanno!
Cítím tě, Johanno.
Cítím tě.
Myslí si, že tě zdi schovají?
I teď jsem u tvého okna.
Vedle tebe jsem ve tmě.
Sladce pohřben ve tvých zlatých vlasech, Johanno.
A jsi hezká a bledá, se zlatými vlasy, jako ona.
Chci tě mít krásnou a bledou,
takovou jak jsem snil, že vypadáš. Johanno.
A jestli jsi krásná a se zlatými vlasy jako pšenice,
tak si myslím, že bychom se neměli znovu setkat, má holubičko, má sladká
- ...Johanno. - Unesu tě, Johanno.
Sbohem, Johanno. Jsi pryč a přesto jsi moje.
- Já se mám dobře, Johanno. Dobře. - Johanno.
Kouř, kouř,
ďáblovo znamení, ďáblovo znamení. Město je v ohni.
Čarodějnice, čarodějnice.
Je to hnusný zápach každou noc.
Přichází to z jícnu pekla. Město je v ohni.
Zlo, zlo.
A jestli nikdy neuslyším tvůj hlas, moje hrdličko, má drahá,
Pořád mám důvod k radosti, protože tvá hlava je jasná.
Johanno...
- Cítím tě. - A ve tmě, kdy jsem slepý,
tak nemohu zapomenout, v mé mysli je stále ráno,
mé jehňátko, můj miláčku.
Johanno.
Zůstaneš, Johanno,
jak jsem si tě vysnil.
Podívej, Johanno...
- ...hvězda. - Pohřben sladce ve tvých zlatých vlasech.
Kometa.
Tam, tam, někdo se tam podívejte.
Neříkala jsem vám, čichněte si? Město je v ohni.
Rychle, pane. Běžte a řekněte, všechny je varujte před kouzlem čarodějnice.
Tady je, tady je, ten strašný puch. Řekněte to drábovi a taky policii.
Řekněte to, pomoc! Město je v ohni.
Zlo, zlo.
A i když o tobě přemýšlím, tak myslím, že dokud nezemřu,
tak na tebe budu myslet míň a míň, jak budou dny plynout.
- Johanno. - Johanno.
A můžeš být krásná a bledá a vypadat přesně jako ona.
Kdyby tam mohli andělé dokázat, abychom byli takoví jako dřív.
- Johanno. - cítím tě, Johanno.
Probuď se, Johanno.
Další jasný den.
Naučíme se, Johanno,
říci...sbohem.
Unesu tě.
SVĚTOZNÁMÉ KOLÁČE PANÍ LOVETT. DNES ZNOVU OTEVÍRÁME.
Dámy a pánové, věnujte mi pozornost, prosím.
Chvějí se a brní vás nozdry z té lahodné, sladké a rajské vůně?
Ano, to můžu potvrdit.
Ale dámy a pánové, to aroma, které obohacuje povětří,
je nic v porovnáním se svým šťavnatým zdrojem,
jak vám gurmáni mezi vámi jistě potvrdí.
Dámy a pánové, dokážete si přestavit to nadšení v obchodě,
Právě tady za dveřmi.
Zde ochutnáte masové koláče paní Lovett,
lahodné a sladké koláče, jak vidíte.
Vy, kdo jíte koláče, masové koláče paní Lovett,
čarovné koláče, takové jaké bývávaly.
- Toby! - Už jdu!
- Pivo sem! - Ano, madam!
Rychle!
Ráda tě vidím, drahoušku? Jak se ti vedlo?
Ach, mám tak unavené kosti. Toby, jedno tady pro pána.
Slyšíš cvrlikat ptáky. Pomáhají udržet náladu.
Toby, vyhoď tu stařenu!
Jaké je mé tajemství? Upřímně, příteli, promiňte mi mou otevřenost.
Je to rodinné tajemství, má to co dělat s bylinkami.
Věci jako opatrnost s koriandrem dělají šťávu z masa mnohem lepší.
Jezte je pomalu a vychutnejte si kůrku, jak tenkou jsem ji upekla.
Jezte je pomalu, protože každý je výhra.
Jezte je pomalu, protože jich je jen tolik a právě jsme vyprodali.
Přijďte zítra... Počkat!
Požehnány jsou mé oči.
Čerstvá dodávka.
A co vy, drahoušku? Budu tu za chvíli.
To jen potvrzuje mou teorii... Toby.
Bůh nás ochraňuje. Nikdo neměl ani podezření, rozhodně děsivé.
Toby! Vyhoď tu stařenu ven!
Pořád musím dohlížet na naše výdaje.
Což neznamená, že bychom si nemohli pořídit nějaká vycpaná zvířata,
abychom tomu domu dodali nádech vybranosti.
Hlavu nebo dvě divočáka...
Pane T, posloucháte mě?
Jistě.
A co jsem právě říkala?
Musí být nějaká cesta k tomu soudci.
Soudce. Pořád dokola o tom zatraceném soudci.
Máme pěkný a poctivý obchod.
Máme pravidelný příjem.
A když budeme opatrní s výběrem...
cizinci, lidé, které nebude nikdo postrádat,
tak koho by to napadlo?
Ach, pane Todde. Jsem tak šťastná. Mohla bych vás sníst, opravdu mohla.
Víte, co bych chtěla dělat?
O čem sním, kdyby šly obchody dobře? Kam bych opravdu ráda jela?
Tak za rok za dva?
Nechtěl byste to vědět?
Jistě.
Opravdu to chcete vědět?
Ano, chci.
U moře, pane Todde, to je život, po kterém toužím.
U moře, pane Todde. Vím, že by se vám to líbilo.
Vy a já, pane T, spolu sami,
v domku, který by byl skoro náš. Tam u moře.
Cokoli řeknete.
Nebylo by to úžasné?
Představte si, jak útulně nám bude ve flanelu,
když tam budeme jen my dva a Lamanšský kanál.
V našem útulném útočišti, čistém a upraveném,
nás budou každý pátek navštěvovat přátelé.
Nemáte rád počasí u moře?
Zestárneme spolu, u moře, u krásného moře.
Bude to tak tiché, že tam nikdo nepřijde, kromě racků.
Neměli bychom to pokoušet, dokud to platí.
Ale mohla by se udělat svatba u moře.
Mé pomačkané lože by bylo legitimizováno.
Zachvějí se mi víčka a já se rozteču jako máslo,
ve chvíli, kdy zamumlám: "Ano."
Berete si tuto ženu za svou zákonitou manželku?
Můžete políbit nevěstu.
U moře, pěkně a řádně oddáni.
K moři, vem si s sebou sekáček.
Na pobřeží, u krásného moře.
Přinesla jsem vám snídani, drahoušku.
Pane T, smím se na něco zeptat?
Co?
Jak vypadala vaše Lucy?
Nemůžete si přesně vzpomenout, že?
Měla zlaté vlasy.
Musíte už to nechat všechno za sebou.
Už je pryč.
Život je pro živé, můj drahý.
My dva bychom také mohli mít život.
Možná ne takový, jaký jsem si představovala.
Možná ne takový, jaký si pamatujete.
Ale mohli bychom jít dál.
Pane Todde. Paní Lovett, madam...
Co se děje, Anthony?
Nechal ji zavřít do blázince.
Johannu?
Foggův útulek.
Obešel jsem to místo snad tucetkrát. Není tam kudy jít. Je to pevnost.
Mám to.
Pane Todde?
Máme ji.
Kam myslíš, že chodí všichni londýnští parukáři, aby získali vlasy?
Do Bedlamu.
Mají je od bláznů z Bedlamu.
Já to nechápu.
Přestrojíme tě za parukářského učně.
Tak si tam získáš přístup.
A pak ji uneseš.
Jdi. Rychle! Jdi!
Sežeňte kluka.
Nemyslíte, že bychom z toho hocha měli vynechat?
Toby, pan Todd tě potřebuje.
Ano, madam.
Posílám tuto zprávu, abych vás varoval, že ten námořník chce unést Johannu.
Abych si vás získal, přesvědčil jsem ho, aby ji v noci přivedl do mého obchodu.
Po setmění rychle přijďte a ona tu bude čekat.
Pane T?
Víš kde je Old Bailey?
Ano pane, ne že bych tam někdy byl...
Vezmi si tohle a najdi soudce Turpina. Zopakuj to.
Jít do Old Bailey a najít soudce Turpina.
Dáš to jemu. Jen do jeho rukou. Rozumíš?
Ano, pane. A když už budu venku, nevadí, kdybych se zastavil u hokynáře...
Ne. Nezastavíš se, nebudeš s nikým mluvit.
Doručíš ten dopis, rozumíš?
Ano, pane.
Kdes byl, hochu? Na večeři jsme tu měli celkem rušno.
Asi mi upadnou kosti.
Pan Todd mě poslal na pochůzku.
A na zpáteční cestě jsem šel k chudobinci, jen se podívat.
A pak jsem myslel na to, že nebýt vás, tak jsem tam zase, nebo někde hůř.
Je to jako by mi vás poslal sám Pán.
Ale broučku, já to vidím stejně.
Poslouchejte mě, prosím. Víte, že není nic, co bych pro vás neudělal.
Řekněme, kdyby byl blízko někdo, někdo zlý, jen by jste to nevěděla...
Co se děje?
O čem to mluvíš?
Nic vám neublíží, ne když jsem tu já.
Nic vám neublíží. Ne. Ne když jsem tu já.
Co myslíš tím "někdo zlý"?
Zlí duchové teď číhají všude.
Já je přinutím naříkat, nebojím se. Vím jak.
Tiše, broučku. To není třeba.
Nikdo vám neublíží. Nikdo si netroufne.
Ostatní vás mohou opustit. Nebojte se, stačí hvízdnout a budu tu.
Duchové vás mohou očarovat úsměvem, na okamžik.
Ale včas...
Nic vám nemůže ublížit, ne, když jsem tu já.
To je hezké, drahoušku.
A teď... Co je to za hlouposti? O kom to mluvíš?
Nějaké věci o kterých jsem přemýšlel. O panu Toddovi.
Nebojte se. Nebojte se. Možná nejsem chytrý, ale nejsem ani hloupý.
Zvládnu to, nechte mě to udělat. Ukažte mi něco, co můžu překonat.
Nebojte se, madam.
Být blízko a být chytrý neznamená být upřímný.
Nemusím a nikdy bych před vámi nic neskrýval.
Jako někteří...
Dobře, Toby. Už bylo dost těch hloupých řečí.
Takže, co kdybych ti dala hezkou, novou a lesklou penny
a ty bys nám šel sehnat nějaké karamely?
To je měšec signora Pirelliho!
To tedy není. Tenhle mi dal pan T. k narozeninám.
To je důkaz! Musíme jít, madam!
Musíme najít drába a přivést sem zákon!
Tiše, Toby. Buď tiše, nikam nepůjdeš.
Sedni si sem, pěkně tiše, vedle mě. Tak je to dobře.
Jak si můžeš o panu Toddovi myslet něco takového?
Byl k nám tak laskavý.
Nic ti neublíží, Ne, dokud jsem tu já.
Nic ti neublíží, broučku. Ne, když jsem tu já.
Zlí duchové vás můžou očarovat úsměvem, na chvíli.
Ale včas... Nic vám neublíží. Ne, když jsem tu já.
Je to legrační, že si takhle zrovna povídáme...
Protože jsem si říkala... víš, jak jsi se mnou vždycky rád chodil do pekárny
pomáhat dělat koláče?
Ano, madam.
Teď na to není čas, viď?
Nelíbí se mi, že musíte pořád chodit nahoru a dolů po těch schodech.
No, teď to bude tvoje práce.
Ano, madam.
Tady to ale smrdí.
Vidíš ty drážky? Vedou přímo do stoky a odtud je ten smrad.
I Ježíš měl doma pár krys.
Tak, tohle je pec. Tři tucty najednou.
Vždycky se ujisti, že jsou dveře pořádně zavřené. Takhle.
Dveře pořádně zavřené.
A tady je drtič.
Dovnitř se dá maso, pořádně se rozemele a vyleze tudy.
Zkus to ty.
Pořádně se rozemele, vyleze tamtudy.
To je hodný chlapec. Jen si skočím nahoru. Budu zpátky co by dup.
Nevadí, když si vezmu koláč, zatímco budu čekat?
Kolik jen chceš, synu.
Ano, já souhlasím, pane. Je v zájmu nás obou se dohodnout
co se týče vlasů mých ubohých dětí.
Hnědovlasé.
Zrzavé.
A blonďaté držím tady. Byly to blond vlasy, které hledáte, pane?
Ano.
Tahle má ten odstín, který potřebuji.
Pojď, dítě.
Usměj se tady na pána a dostaneš bonbónek.
Tak, kde mám stříhat?
Už ani slovo, pane Foggu, nebo to bude vaše poslední.
A teď vás nechám v milosrdenství vašich dětí.
Zamkla jsem ho uvnitř. Ale jestli uteče, půjde to ohlásit.
Neuteče.
Já nevím, pane Todde...
Soudce tu bude brzy.
Promiňte, pane. Vylekal jste mě.
Nebyl to můj záměr, madam. To vás ujišťuji. Jsem tu oficiálně.
Víte, obdrželi jsme nějaké stížnosti na zápach z vašeho komína.
Říkají, že v noci je to zvlášť odporné.
Zdravotní podmínky a obecně veřejné blaho jsou přirozeně mezi mými povinnostmi.
Obávám se, že se budu muset podívat...
...na vaši pekárnu.
Jistě, pane. Ale proč nejprve nezajdete nahoru, abych vás trochu rozmazlil?
Ačkoli si cením lazebnického zkrášlování,
opravdu bych měl nejprve dostát svým oficiálním povinnostem.
To naprosto chápu.
Pokud se smím zeptat, pane...
co je to za exotické aroma?
Mé tajemství. Trocha šedé ambry.
Mohl bych vám nabídnout něco mnohem vhodnějšího pro muže takového postavení?
Dámy to opravdu ocení.
No, v těchto věcech jste vy expert.
Zabere to jen chviličku.
Co takhle trochu Bay Rum kolínské, pane?
Ta je velmi posilující.
Pusťte mě ven! Prosím, pusťte mě ven!
Pusťte mě ven!
Toby?
Kde je?
Toby.
Kde jsi, broučku?
Toby?
Nic ti neublíží. Ne, dokud jsem tu já.
Toby!
Kde se schováváš?
Toby!
Nic ti neublíží, drahoušku.
Ne, když jsem tu já.
Toby!
Pane Todde!
Počkej tady na něj.
Vrátím se s kočárem do půl hodiny.
Neboj se, nikdo tě nepozná.
Teď jsi v bezpečí.
V bezpečí?
Takže utečeme a pak se všechny naše sny splní?
To doufám.
Já nikdy neměla sny, jen noční můry.
Johanno, až se osvobodíme od tohoto místa, všechny přízraky zmizí.
Ne, Anthony. Ty nikdy nezmizí.
Vrátím se pro tebe. Jen půl hodiny a budeme volní.
Drábe! Drábe!
Neschovávejte se. Já vás viděla. Jste pořád tady? Drábe?
Drábe? Drábe! Vážený drábe!
Kdo jste?
Co tu děláte?
Je to zlo, pane. Ďábelský puch zezdola, od ní.
Je to ďáblova žena!
Mějte se před ní na pozoru, pane. Nemá v srdci slitování.
Ale já vás znám, pane.
Pane Todde!
Kde je?
Dole, vaše ctihodnosti. S mou sousedkou.
Díky Bohu, že jí ten námořník neublížil.
A díky Bohu, že pochopila nesprávnost svého jednání.
Opravdu?
Ach ano. Vaše lekce byla účinná. Mluví jen o vás, touží po odpuštění.
A dostane ho.
Říkáte, že tu brzy bude?
Ano.
Vynikající, příteli.
A co takhle oholit?
Sedněte si, pane. Sedněte si.
- Krásné ženy. - Krásné ženy, ano.
Johanno, Johanno.
Krásné ženy.
Krásné ženy jsou zázrak.
- Krásné ženy. - Co děláme pro krásné ženy.
Když zhasínají svíci. Nebo si češou vlasy.
- Pak odejdou... - I když odejdou...
I když nás opustí a zmizí, nějakým způsobem tu zůstávají.
Tady. Zůstanou tady s vámi.
Jak zřídka člověk potká spřízněnou duši.
Se stejným vkusem. Alespoň na ženy.
Cože?
Léta mě bez pochyby změnila, pane.
Ale předpokládám, že tvář holiče, tvář vězně v doku,
není nijak zvlášť pamětihodná.
Benjamin Barker.
Benjamin Barker!
Teď si odpočiň, příteli.
Teď už odpočívej navždy.
Spi už nerušený spánek andělů.
Přišel jsi se oholit? Co, hochu?
Ne, já...
Všichni potřebují dobře oholit.
Zapomeň mou tvář.
Umři! To nikdy neumřeš?
Ty?
Proč jste křičela?
Chytil mě za šaty, ale už je po něm.
Já to udělám. Otevřete ty dveře.
Řekl jsem, abyste otevřela ty dveře!
"Já vás znám," říkala.
Vy jste věděla, že žije.
Myslela jsem jen na vás.
Lhala jste mi.
Ne, ne, vůbec jsem nelhala. Nikdy jsem nelhala.
- Lucy. - Řekla jsem, že se otrávila, to ano.
Ale nikdy jsem neřekla, že zemřela.
Chudinka, zůstala naživu. Ale byla pak pomatená.
Měsíce jenom ležela v posteli.
Měla být v nemocnici a místo toho skončila v Bedlamském blázinci, chudinka.
Bylo pro vás lepší myslet si, že zemřela. Ano, lhala jsem, protože vás miluji.
Byla bych dvakrát lepší manželka než ona. Miluji vás.
- Co jsem to udělal? - Mohlo by tohle pro vás udělat, co já?
Paní Lovett, vy jste zatracený div. Silně praktická, ale adekvátně jako vždy.
Jak jste opakovaně řekla, nemá smysl lpět na minulosti.
- Pojď, má lásko. - Myslíte to vážně? Všechno,...
- ...co jsem udělala, jsem myslela dobře. - Není se čeho bát, lásko.
- Co je mrtvé, je mrtvé. - Mohli bychom se i tak vzít.
Historie světa, můj drahoušku, ...
Ach, pane Todde, ach, pane Todde, nechte to na mně.
...je naučit se odpouštět a snažit se zapomenout.
U moře, pane Todde, tam nám bude dobře. U moře, pane Todde, kde nikdo nečmuchá.
A život je pro živé, drahá, takže ho žijme.
Tak ho žijme, opravdu žijme!
Žil jednou holič a jeho žena
a ona byla nádherná.
Bláhový holič a jeho žena
a ona byla jeho důvod a jeho život.